Din episoadele anterioare...
- Ce se întâmplă, Jai? - Vino cu mine. Conduc eu.
Fiul meu a fost asasinat!
Vrei să cauți sângele lui Jai pe mânile cuiva?
Uită-te la ale tale.
- Îmi pare rău pentru pierderea suferită. - Ba nu, nu-ți pare rău.
Știu că e macabru, dar am vrut să văd locul ăsta cu ochii mei.
Știu că tu ești persoana potrivită pentru asta.
Indiferent ce ai vrea să fac,
nu voi acționa împotriva lui Joan și a lui Arthur.
Uită-te.
Sunt niște lucruri pe care trebuie să ți le spun...
Lucruri importante. Vino acasă. Te rog.
Eyal are nevoie de ajutorul meu, iar eu nu pot face nimic.
Cândva, mi-ai spus că n-ai sentimente pentru el.
Nu e adevărat? Asta te-a adus aici?
De ce mă tot întrebi asta?
E o conversație pe care speram, de ceva vreme, s-o am cu tine,
dar niciodată n-am găsit momentul potrivit.
Despre ce vrei să discutăm?
Am nevoie de tine, Annie.
Niciodată n-am avut nevoie de nimeni... dar am nevoie de tine.
Amândoi știm că ăsta nu e cântecul nostru.
Vom dansa din nou, Walker, dar nu înainte de muzica potrivită.
- Annie! Nu trebuie să faci asta. - Îmi pare rău, Auggie.
Asta e greșeala lui Henry Wilcox, nu a ta.
N-ar fi trebuit să te informez, în acea dimineață în pat.
Ar fi trebuit să spun doar "te iubesc".
Și eu te iubesc. Vino acasă.
- Nu pot. - Annie...
E prea târziu pentru o conversație intimă.
- Nu, Annie... - La revedere, Auggie.
Annie!
CU ZECE SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE
Așadar... s-a întâmplat.
Vreau să fiu foarte sinceră cu tine.
Înainte să vii aici aseară,
am avut o întâlnire cu Henry Wilcox.
- Nu mă așteptam la asta. - Mi-a dat un dosar.
- Ce era înăuntru? - Informații grave despre Arthur.
Înregistrări financiare care indicau că ar fi putut vira bani
către grupul terorist ALC din Columbia?
Henry mi-a mai arătat poze cu Arthur întâlnindu-se cu o femeie în Washington.
Are dovezi că aceeași femeie s-a întâlnit cu teroristul ALC zis "Puma".
Uită-te cu atenție la pagina asta.
Ăsta e unul dintre numele de cod ale lui Auggie.
- Ți-a spus că eu am deschis contul? - Da.
Nu sună bine.
- De ce-mi spui mie asta? - Jai te plăcea și avea încredere în tine.
Vreau să te scutesc de dezastrul care e pe cale să lovească Langley.
Te aștepți să cred ceva din toate astea?
Mă aștept fii foarte atentă.
Dominoul va începe să se dărâme.
Mâine. D.O. va începe o verificare de rutină
a accesului la informații secrete al lui Auggie Anderson.
Într-o săptămână Arthur va demisiona.
În câteva luni, chestia asta va fi cunoscută de toată lumea
și toți cei implicați vor fi distruși.
Regret s-o spun, dar nu se va termina bine pentru prietenul tău Auggie.
Aiurea.
Henry a prins din zbor câteva detalii la întâmplare
dintr-un caz foarte vechi, ca să se bage între noi.
Pot să mă duc în Columbia.
O să urmăresc banii, după ce pleacă din bancă.
- Și voi dovedi că Henry se înșală. - Da, și pe urmă ce?
Henry găsește următoarea șmecherie, o altă misiune pe care s-o îndeplinești.
Înainte să-ți dai seama, ai devenit pionul lui.
- Nu mi-a cerut să fac nimic. - Chiar ăsta e un semnal de avertizare.
Pot să mă descurc. Nu-ți face griji.
Frumoasă încercare de a-mi distrage atenția.
Te-ai prins, nu-i așa?
Stai un pic.
Te-ai culcat cu mine chiar și după ce ai aflat despre dosar?
- Te-ai apărat foarte convingător. - Da, nu-i așa?
O să întârziem la serviciu.
Neața.
Neața, Walker.
Cum a fost seara ta?
N-am reușit să dorm prea mult. M-am întors de pe-o parte pe alta.
Interesant. Și eu la fel.
Anderson! Suntem de la D.O. și-ți rechiziționăm toate hard-discurile.
- Trebuie să ni le predai. - De ce?
Verficare standard de securitate.
Nivelul tău de acces la date secrete va fi redus la șapte
până când vom filtra datele.
- Va dura vreo două zile, cel mult. - Ai răspuns la "ce", nu la "de ce".
Nu sunt plătit suficient pentru "de ce". Semnează aici, te rog.
- Deci, plec în Columbia. - Annie...
Ți-au rechiziționat computerul și ți-au redus nivelul de acces?
- Henry a ordonat. - Nu putem vorbi aici despre asta.
Ai văzut monumentul comemorativ cu Zidul Berlinului?
Voi face declarații publice, Annie. Nu e mișcarea corectă.
Trebuie să verificăm informațiile lui Henry ca să dovedim că se înșală.
Pot să mă duc la Medellin, să vorbesc cu cineva de la bancă,
să văd cine are acces la conturi
și să urmăresc banii, până nu e prea târziu.
Henry a zis că Arthur va demisiona într-o săptămână.
Dacă-l crezi pe Henry, dar eu nu-l cred.
Rechiziționarea unui hard-disk nu-i ceva nou pentru un operator thenic.
- Nu pot să risc pe chestia asta. - Am nevoie de tine, Auggie.
Dar mă ai. Va fi bine.
Atunci, trebuie să mergem la Arthur sau la Joan.
Nu, fiindcă, dacă afirmațiile împotriva lui Arthur sunt adevărate,
doar l-am avertiza. Și la fel și în cazul lui Joan.
Nu se poate să le ai pe amândouă.
Nu poți să spui că nu e nimic și apoi să spui că e ceva.
Eu spun că trebuie să așteptăm un timp, să se rezolve de la sine.
Cu tine în închisoare? Sau mai rău?
Annie, asta face Henry Wilcox.
El prosperă când e haos. Vrea să intrăm în panică,
să reacționăm, ca să poată găsi un punct vulnerabil.
Cea mai bună opțiune e să nu-i dăm satisfacție.
Dai din cap? Spune-mi că dai din cap.
Da.
- Barber! Eric. - Bună, Annie.
Poți să-i dai biletul ăsta lui Auggie, când iese de la ședința DST?
- Da, sigur. - Mersi.
Pentru puțin. Mergi să iei prânz...
- Auggie! - Da?
Annie a lăsat un bilet pentru tine. Nu l-am citit.
Lasă-mă să ghicesc. Se duce la bancă.
Da, asta spune.
De unde ai știut că... Da, l-am citit.
Îmi pare rău.
COVERT AFFAIRS Sezonul 4  Episodul 1
Traducerea și adaptarea: Cornelia & BlackAmber
- Dl Sanchez? - Da?
Am o întrebare despre un cont bancar străin.
Sunt funcționari înăuntru care vă pot ajuta.
Mi s-a spus că tu ești omul de la banca Medellin, cu care să vorbesc.
De ce?
Nu îți e teamă să-ți asumi riscuri.
Am nevoie să-mi dai informații despre un client foarte important.
Și de ce aș face asta?
Ăsta e pentru iubita ta, Beatriz.
Sau i l-ai putea da soției tale, Claudia.
Sau i l-ai putea da celeilalte iubite, tot Claudia.
Știu totul despre tine, Oswaldo.
Despre mașinile excentrice și datoria masivă.
Deci, dacă vrei să vorbești, trebuie să vorbim.
Bine, să vorbim. Dar nu aici.
Ăsta e numărul de cont. Unde vrei să ne întâlnim?
Orquideorama. La ora 17:00 fix.
Eu, personal, i l-aș da soției.
Alo?
- Și ea răspunde. - Auggie, îmi pare rău.
Trebuia să fac asta. Aveam o ocazie prea bună ca s-o ratez.
Directorul adjunct al băncii.
N-ai fi fost tu dacă n-ai fi urmărit asta.
Deși sunt surprins că nu supraveghezi banca să vezi cine ridică banii cash.
Da, prea multe elemente în mișcare.
Directorul băncii s-a dovedit a fi necinstit, cum era de așteptat.
Mă întâlnesc cu el mai târziu, pentru informații complete.
Instinctele tale, pe fază, ca întotdeauna.
- Nu ești furios? - Furios, nu.
Sunt aici, totuși.
N-am putut să-ți las ție toată distracția.
Mai ții minte primul weekend când am plecat împreună?
- În secret. - La Chesapeake. Cum aș putea să uit?
Eu am zis că plec la o conferință, iar tu ți-ai luat concediu.
De ce întrebi?
Annie și Auggie tocmai au făcut aceeași mișcare.
Cred că ei au o relație.
Păi, ne-am gândit că s-ar putea întâmpla.
Crezi c-ar trebui să le amintim care sunt clauzele angajării?
Nu încă.
Mai ții minte cât am așteptat noi, până la urmă?
Ar trebui să ne întoarcem la Chesapeake în acest weekend.
- Mi-ar plăcea. - Ei unde s-au dus?
În Columbia. Nu e chiar ca la Chesapeake.
Locul ăsta nici măcar nu era construit când am fost aici ultima oară.
În misiunea ta pentru Arthur. Cât timp ai stat aici?
Am stat aici mai puțin de o zi. Am venit și am plecat.
Nici măcar nu m-am uitat prin jur să văd peisajele.
Ai petrecut tot timpul cu tipul pentru care ai deschis contul?
Da, o oră.
Era un tip destul de drăguț. Am vorbit despre fotbal.
- Îl vezi pe bancherul nostru? - Întârziere elegantă.
- Vreo idee? - Așteptăm.
- Dansăm. - Îmi place asta.
E un studiu de caz despre spionaj foarte interesant...
Să aștepți sau nu. Să crezi sau nu.
Asta sună a sugestie.
Trebuie să fim cât putem de sinceri.
E singurul mod prin care facem relația asta să meargă.
Sincer, nu-mi pasă dacă acest tip nu va apărea deloc.
Ține-ți ideea asta.
- Nu-l văd. - Nu-l vezi,
ori nu-l vezi și asta îți dă un semn de alarmă?
Nu-l văd.
- Auggie, e mort. - Annie, o mișcare în spatele meu.
Vă recomand să veniți cu mine.
În regulă. Totul e pe masă.
Bine. Numele meu e Calder Michaels, și sunt șeful agenției din Medellin.
Acum am o echipă de curățenie la grădina cu orhidee
și va trebui să dau mită în trei locuri
din cauza acelor cadavre. Dar, iată-mă, vreau să discut totul
când alți doi agenți CIA îmi vizitează frumosul oraș.
Ce nepoliticos! Dați-i drumul.
Probabil că te înșeli. Suntem aici în vacanță.
- Bine. - Bine?
Am stat cu ochii pe tine de când ai coborât din avion, în Cordova.
Dar, dacă așa vrei să joci...
Langley nu-i alertează întotdeauna pe șefii agențiilor locale
despre misiunile din țară.
Când ai fost ultima oară într-o misiune în Columbia?
Exact. Niciodată.
Fiindcă nu e doar periculos aici, e și imprevizibil.
Există un cod, dar e încurcat. Există legi, dar nu prea.
Dar singurul lucru de care puteți fi siguri
e că agenții se descurcă mai bine în Columbia, când sunt ținut la curent.
Deci, ești un fel de șerif, în orașul ăsta?
Nu sunt un fel de șerif. Eu sunt șeriful.
Sunt cel mai tânăr șef de agenție din America de Sud din ultimii 20 de ani,
și am ajuns aici, fiindcă știu cum să joc.
Dar e greu s-o faci de unul singur.
Cred că se numește "jonglerie".
Aș vrea să propun o toast. Pentru noi!
Vom deveni prieteni... dușmani,
sau rămânem doar niște oameni care se întâmplă să fie spioni
pentru aceeași țară minunată? Depinde doar de voi.
- Noroc! - Noroc!
Ei bine...
Vă urez o vizită plăcută!
Am făcut eu cinste.
Crezi că va suna la Langley?
Un tip atât de ambițios nu va risca să supere comandamentul.
Nu vrea să riște știind că lucrăm peste nivelul lui de acces
- ...la informații secrete. - Acum i-am dat motive de îngrijorare.
Cel puțin, a plătit băuturile.
Care e situația cu Walker și cu Anderson?
E bine.
Bine, în regulă. Ține-mă la curent.
Mersi.
- Salut! - Bună!
Tocmai am primit un telefon de la Congres.
O grămadă de hârțoage și niște ședințe la care au nevoie de mine.
O să fie o noapte lungă.
Și va trebui să amânăm Chesapeake.
Îmi pare rău. Vom lua cina mâine seară.
- O întâlnire de seară. - Desigur.
Ne vedem diseară, târziu.
Bine. Noapte bună!
O veste bună și una bună. Cu care vrei să încep?
- Cu vestea bună? - Vestea bună e că au venit
rezultatele analizei de sânge. Nicio problemă de sănătate.
Minunat! Și care e cealaltă veste bună?
Analiza sângelui arată și beta HCG.
Ești însărcinată, Joan. Felicitări!
Banca se deschide în cinci minute.
Cum vom ști dacă se face transferul?
Am reușit să pun un semn electronic la acel cont,
dar stai liniștită. Ar putea dura un timp.
- Dacă se întâmplă. - Și, dacă da,
crezi că urmărirea curierului e cea mai bună idee?
Din păcate, cred că e singura idee.
Care e cuvântul din cinci litere pentru "monarhi"?
E ușor. "Reyes"!
- Au intrat banii. - În sfârșit.
Nu cred că mă descurc cu harababura asta.
- Cum mă auzi? - Nu știu. Spune ceva murdar.
Vreau să retrag tot ce se găsește în contul 253320.
L-am prins.
E contul nostru, Annie. E curierul.
Da, sigur. Așteptați o clipă, vă rog.
Vă mulțumesc.
Poftiți.
- A plecat. - Și noi.
Armă!
Te duci după el? Ne vedem acolo.
- Te-a împușcat! - E doar o zgârietură.
Sângerezi!
Ajutor! Vă rog, ajutați-mă!
Vino încoace.
- Nu-i ceva grav. - Ți-am spus!
Unde mi-e bastonul?
Poftim.
"E doar o zgârietură"? Cine spune asta?
Băieții duri. Băieții duri o spun.
Ce se întâmplă?
Nimic bun.
- Unde suntem? - La un fel de restaurant.
Poate fi locul de întâlnire al teroriștilor.
- Lasă vorba! - Atenție, treaptă.
Ești orb?
Nu, ea vede foarte bine.
Un mic pont de la un băiat din partea locului.
Ar trebui să fiți atenți pe cine urmăriți pe-aici.
Vino.
Așază-te aici.
Așa.
Să vedem.
În America sunteți slabi.
Aveți nevoie de analgezice pentru orice.
Chiar și pentru adevăr.
Aici nu avem un astfel de lux.
N-avem iluzii.
Deschide gura.
Deschide gura!
Bun.
Să vedem. Lasă-mă să văd.
Oprește-te!
Așa.
Bun.
De ce ați încercat să-mi accesați conturile?
- Tu ești Puma? - N-am inventat eu numele.
Sincer, noi puteam găsi unul mai bun.
Prietenii mei îmi spun Teo.
- Teo Braga. - Indiferent ce crezi, Teo,
suntem de aceeași parte.
Avem un prieten comun în America.
Eu n-am prieteni americani!
Și vă sugerez să plecați imediat din Columbia.
Poftim. Instrucțiuni pentru întoarcerea în Bolero Plaza.
Doar nu vreți să vă pierdeți în Medellin?
Ieșiți.
El e cel pentru care ai făcut contul?
Da și nu.
Vocea se potrivește perfect. Nu-i nicio îndoială.
Ce vrei să spui?
Omul pe care l-am cunoscut era plin de viață și de speranță,
tipul ăsta e nebun și mort pe dinăuntru.
NE VEDEM AICI LA ORA 18:00.
Poate că nu-i mort cu totul.
Chiar dacă n-am apucat să fugim
la Chesapeake, mă bucur că avem seara asta.
Și eu.
Vreau să-ți spun ceva.
- Ce e? Cine e? - Trebuie să răspund.
Va fi rapid.
Alo?
Din partea domnului de la bar.
Bună, Henry.
Niciun telefon, niciun e-mail, niciun cuvânt tandru, Joanie.
Mi-am zis că ți-ar prinde bine ceva de băut.
- De ce? - Azi este ziua lui Jai.
Sau ar fi fost.
Cât de repede uităm,
mergem înainte sau ne adaptăm.
Ei bine, eu nu uit.
- Îmi pare sincer rău, Henry. - Știu că-ți pare, Joan.
Întotdeauna am fost convins că tu ești cea bună.
Savurează băutura.
E Mai Tai făcut cu rom columbian.
Copcile astea vor fi jalnice.
- Probabil vei rămâne cu cicatrici. - Cicatricile sunt sexy.
Depinde cum le capeți.
Annie, știi că avem opțiunea
să nu mergem la întâlnire. L-ai văzut pe individul acela.
E mai mult decât imprevizibil.
Vreau să mă asigur că ești protejat.
Vezi, chiar aici e problema.
Nu vreau să te simți obligată să faci asta pentru mine.
N-ar fi cel mai rău lucru să ai pe cineva care să aibă grijă de tine.
N-ar fi?
Există o altă persoană pentru care faci asta.
Cine?
Tu.
Știu că în adâncul tău
ideea de a-l înfrunta pe Henry Wilcox
și de a-l păcăli, de a-l învinge la propriul joc
te face să te aprinzi.
Să nu mă înțelegi greșit. Cred că e atrăgător.
- Dar e adevărat. - Probabil că e puțin adevărat.
Nu e un motiv suficient să rămânem.
Avem tot ce ne trebuie.
Nu mai are rost să-i facem jocul lui Henry.
Te rog...
ai încredere în mine.
Să mergem acasă.
Bine, să mergem acasă.
Plecați din orașul meu fără un rămas-bun amical?
Adică n-ai primit coșul cu daruri de mulțumire din partea noastră?
Nu, nu l-am primit.
Bem ceva mai întâi?
- N-am băut deja? - Suntem în Columbia.
Întotdeauna se mai bea ceva.
- Te rog. - Am uitat ceva în cameră.
Mă întorc foarte repede.
Faci tu cinste de data asta?
O bere pentru prietenul meu orb.
Cred că iau un rom. Se înghite mai repede.
Să fie două.
- Ce-ai pățit la umăr? - Asta?
M-am accidentat la bărbierit.
- Să-l vezi pe celălalt tip. - A existat un altul?
Să știi că am început cu stângul.
- Nu mă cunoști. - Sigur că te cunosc.
Ești Calder Michaels, Wyatt Earp din Medellin.
Se poate spune și așa. Se poate spune
și că nimeni din Agenție n-a vrut să mai lucreze în Columbia.
Acțiunea este în Islamabad și în Peshawar.
Dar eu mi-am dorit postul ăsta. Am văzut ce ocazie bună era.
- Știam că va fi urât. - În mod sigur este urât.
Vreau să spun că sunt omul care te poate ajuta.
Mă întorc în Langley destul de curând.
Cariera mea este cu patru ani înainte de plan.
Te și pensionezi mai devreme?
Vorbești ca unul care n-a avansat de trei ani și jumătate.
Exact. Am făcut cercetări.
Pentru unul care încearcă să pornească cu dreptul,
ăsta nu-i cel mai potrivit început.
Am și început?
Încă unul.
- Acela este Henry Wilcox? - A fost.
Și am avut cea mai ciudată conversație.
Ce voia?
Era supărat din cauza lui Jai.
Astăzi ar fi fost ziua lui.
Nu ți se pare ciudat că a fost tocmai aici, înecându-și amarul,
în restaurantul din cartierul nostru?
Henry nu face nimic fără un scop.
Ce anume a spus?
Nu prea multe.
Mi-a trimis un Mai Tai făcut cu rom columbian.
Ce crezi că înseamnă?
Și Annie e singură?
Nu prea vorbim despre chestiile astea.
Dar cred că ar trebui să văd ce face.
Mda, doar pentru că sunteți colegi.
- Ce trebuie să discutăm? - Unde ți-e prietenul?
- Annie! - Ce se petrece?
Du-mă imediat acolo.
- Ce se întâmplă?! - Acum!
- Mai repede! - Haide, vino.
Spune-i lui Arthur Campbell
că mâinile lui sunt pătate de sânge, nu ale mele!
- Al cui e sângele? - Mi-a făcut niște promisiuni.
A spus că va fi alături de mine. Dar știi ceva?
Spune-i că am terminat-o cu el. Am distrus contul, așa că nu mai am nevoie de el.
De unde-l cunoști pe Arthur Campbell? Asta vreau să știu!
- Nu ți-a spus prietenul tău? - Ce?
Ieri nu te cunoșteam, iar astăzi se trage în mine.
Se pare că niciunul dintre noi nu știe întregul adevăr.
- O vezi? - Nu.
Annie!
Auggie!
- Ești teafără? - Da.
- Bine! - Sunt teafără.
Ascultați! Fie ALC, fie poliția columbiană va ajunge aici din clipă-n clipă.
Oricare ar fi jocul vostru de aici acum s-a terminat.
Veniți cu mine.
- De ce n-ai putut aștepta? - Situația s-a schimbat.
Ne privesc prea mulți ochi.
- Trebuie să-i punem capăt. - Să-i punem capăt?
Glumești?
Idiotule!
Am discutat despre faptul că va veni acest moment.
Nu, tu ai discutat.
Eu n-am acceptat. Nici acum nu accept.
Va trebui să accepți. Îmi pare rău.
Te-ai gândit la asta?
Te-ai gândit bine ce înseamnă să dai drumul cuiva?
Tu, mai mult decât restul, ar trebui să știi că m-am gândit.
Și acum ce se întâmplă?
Nu se întâmplă nimic.
S-a terminat.
Așadar băutura de mai devreme...
a fost într-adevăr de rămas-bun.
Cred că da.
Cel mai drăguț lucru în legătură cu misiunea voastră neautorizată
este că nu trebuie să completez hârtii.
- Care misiune? - Tocmai.
Să sperăm că la următoarea noastră întâlnire
vom comunica mai bine, fiindcă asta...
orice-ar fi fost... a fost un dezastru.
Pentru unul care se pretinde șerif, nu ne-a întâmpinat așa cum se cuvine.
Vino, cowboy.
Trebuie să prindem avionul.
Îmi pare rău că te-am lăsat singur în bar să te descurci cu Calder.
Trebuia să am încredere în instinctele tale.
Am vrut să aflu ce dorea Teo. Să aflu mai multe.
Mă bucur că ești bine.
Trebuie să știi ceva.
Tipul cu care te-ai întâlnit, Teo...
...e fiul lui Arthur.
Arthur are un fiu?
A fost cantonat în Cartagina când era în marină.
Când mi-a cerut să-i deschid contul, cu mulți ani în urmă,
a spus că e urgență maximă pentru fiul lui.
Tu ai știut, în tot acest timp?
N-am fost convins până nu i-am auzit vocea.
Annie, am vrut să nu te implic în toate astea.
- Arthur mi-a cerut să țin secretul. - Înțeleg.
Și eu am păstrat secrete. Face parte din muncă.
Conversația asta ciudată tocmai a devenit mai puțin ciudată.
Puțin.
- Joan știe? - Nu știu. Dar bănuiesc că nu știe.
Trebuie să le povestim toate astea.
Despre Henry, despre călătorie și despre noi.
De acord.
În orice caz, mă bucur că mi-ai spus.
Mărturisirile impun comunicare.
Nu se obișnuiește ca un angajat să ceară întâlnire superiorului.
Multe lucruri care se întâmplă zilele astea sunt neobișnuite.
Da, de exemplu ai plecat în Columbia fără să mă anunți.
- Trebuia s-o protejez pe Annie. - Și cum a ieșit?
- I-ai spus că Teo e fiul meu? - Și-ar fi dat seama singură.
Și va afla și restul. Trebuie să-i spun totul.
Nu se poate. Doar știi asta.
Arthur, Teo e pierdut pentru tine. S-a terminat.
Am vorbit cu el, și îmi pare rău s-o spun, dar s-a îndepărtat.
Dacă este adevărat,
ar trebui să știi ce se întâmplă dacă vorbești.
Nu-mi pasă. Nu contează ce se întâmplă cu mine.
O iubești, nu-i așa?
Da, o iubesc.
Atunci să nu uităm că și tu ai secrete.
Ești pregătit?
Da.
Auggie, ești sigur?
Da, sunt sigur.
S-o facem.
Barber. Ce se petrece?
Directorul a convocat o ședință generală.
Pare important. Nu știu...
Doamnelor și domnilor, v-am chemat astăzi aici
pentru că meritați să aflați direct de la mine.
În zilele care vor urma presa va releva...
că am fost angajat într-o relație extraconjugală.
Joan e cu el?
- Pentru a nu distrage atenția... - Nu.
...de la munca importantă a acestei agenții,
demisionez din funcție chiar în acest moment.
Vreau să mulțumesc fiecăruia în parte pentru serviciile aduse.
Nu puteam spera să lucrez cu un grup
mai patriotic și mai bun de bărbați și femei.
A fost o onoare pentru mine.
Traducerea și adaptarea: Cornelia și BlackAmber
Asta schimbă totul.
Comentarii pe www.tvblog.ro